Oversatt av Xenzai[NEF] Resynck: Xenzai [NEF]
Spania, 1944
Borgerkrigen er slutt. Skjult i fjellene...
kjemper bevæpnede menn stadig mot det nye fascist regimet.
Militære enheter utstatsjoneres for å bekjempe motstandsbevegelsen.
En gang for lenge siden...
i underverdens rike, hvor der hverken finnes løgner eller smerte...
levede en prinsesse, som drømte om menneskenes verden.
Hun drømte om den blå himmel, den blide bris og solskinn.
En skjønn dag...
unngikk hun sine voktere, og flyktet.
Da hun nådde utenfor...
blendet den skarpe solen henne, og slettet hennes hukommelse.
Hun glemte hvem hun var, og hvor hun kom fra.
Hennes kropp led av kulde, sykdom og smerte. Og hun ville snart dø.
Allikevel visste, hennes far, kongen...
at prinsessens sjel alltid ville vende tilbake...
Kanskje i en annen kropp..., et annet sted, i en annen tid.
Han ville vente på henne, like til sitt siste åndedrag...
inntil verden gikk i stå.
Hvorfor har du tatt så mange bøker med, Ofelia?
Vi er på vei langt ut på landet.
Eventyr?
Du er da blitt for stor til at fylle ditt hode med den slags sludder.
Be ham stoppe bilen.
Ofelia, vent.
Din bror er ikke frisk.
Er De ok, frue?
Ofelia?
Ofelia, kom her.
- Jeg så en Fe. - Se nå dine sko!
Kom så.
Når vi kommer til møllen, hilser du pent på kommandøren.
Jeg vil at du kaller ham far.
Du aner ikke hvor god han har vært imot oss.
Det er bare et ord, Ofelia... bare et ord...
De kommer nå, kommandør.
Et kvarter for sent.
Carmen.
Velkommen.
Det er ikke nødvendig. Jeg kan alltid gå.
Doktor Ferreiro fortrekker at du ikke overanstrenger deg.
Nei.
Kom nå. Gjør det for min skyld.
Mange takk.
Ofelia, kom hit ut.
Si goddag til kommandøren.
Ofelia.
Det er den andre hånden, Ofelia.
Mercedes!
- Sørg for bagasjen. - Javel, sir.
Det er en labyrint.
Bare masse gamle steiner som alltid har vært her.
Selv før møllen.
La heller være å gå inn dit. Du kunne gå deg vill.
Takk.
Har du lest dem alle sammen?
Mercedes!
Kommandøren vil se deg.
Din far vil snakke med meg.
Han er ikke min far. Kommandøren er ikke min far.
Min far var skredder. Han døde under krigen.
Han er ikke min far.
Det har du gjort klart nå. Kom, la oss gå.
Har du sett min mor?
- Er hun ikke pen? - Jo.
Hun er syk, på grunn av babyen. La du merke til det?
Fienden holder seg til skogen,for der er det vanskelig å føIge dem.
De satans folkene kjenner området meget bedre enn noen av oss.
Vi må avskjære alle forsyninger til skogen.
Mat, medisin... Vi gjemmer alt her.
Vi må tvinge dem frem, få dem til å komme til oss.
Vi stiller opp tre nye kommandoposter.
Her, her og her.
Mercedes.
- Be Dr. Ferreiro om å komme. - Javel, sir.
Dette vil hjelpe deg til å sove hele natten.
Bare to dråper i et glass vann, før du går i seng.
Kun to dråper.
Godt.
Drikk opp alt. Godt.
Ikke vent med å tilkalle meg,hvis det er noe De behøver. Dag og natt.
Det gjelder både Dem og deres "sykepleierske".
Godnatt.
Lukk døren og slukk lyset, min skatt.
De må hjelpe oss. Bli med opp og se til ham.
Såret er blitt verre. Hans ben er ikke blitt bedre.
Dette er alt jeg kunne skaffe. Jeg beklager.
Kommandør Vidal venter Dem på sitt kontor.
Kom her, Ofelia.
For pokker barn, dine føtter. De er iskalde!
Er du redd?
Litt.
Hva er det for en lyd?
Det er ikke noe, det er bare vinden.
Natten her er ikke meget forskjellig fra den i byen.
I byen hører du biler og sporvogner...
herute er husene gamle. De knaker.
Som om de snakket sammen.
Jeg har en overraskelse til deg i morgen.
- En overraskelse? - Ja.
- En bok? - Nei, noe mye bedre.
Hvorfor giftet du deg?
Jeg har vært alene alt for lenge.
Jeg er jo hos deg. Så du er ikke alene.
Du har aldri vært alene.
Når du blir eldre, vil du forstå, det heller ikke har vært lett for meg.
Nå lager din bror ballade igjen! Fortell ham en av dine historier.
Jeg tror det vil få ham til å falle til ro.
Min bror, min bror...
For mange mange år siden...
i et trist og fjernt land...
lå det et kjempe fjell, laget av rå, sorte klipper.
Ved solnedgang...
på toppen av fjellet, blomstret en magisk rose hver aften...
som gjorde den som plukket den, uovervinnelig.
Men ingen våget å nærme seg den...
fordi dens torner var fulle av gift.
Folk snakket ofte om deres frykt for døden...
og for smerte, men aldri om løftet om uendelig liv.
Og hver dag visnet rosen, ute av stand til å avlevere sin gave til noen...
glemt og fortapt på toppen av det kalde, mørke fjellet...
forevig alene, like til verdens ende.
Kom inn.
- Hvordan har hun det? - Hun er meget svak.
La henne hvile så meget hun behøver. Jeg sover her nede.
- Hva med min sønn? - Unnskyld?
Unnskyld meg, kommandør.
Min sønn, hvordan har han det?
Inn til videre er det ingen grunn til bekymring.
Meget bra.
Din kone burde ikke ha reist så langt, i hennes tilstand,sir. kommandør.
- Er det deres mening? - Min professjonelle mening,sir.
En sønn bør fødes, hvor hans far er. Det var alt, takk.
En liten ting mer, hr. kommandør.
Hva gjør deg så sikker på barnet er en gutt?
Tull ikke med meg.
Ved åtte tiden registrerete vi bevegelse i nordvest sektoren.
Geværild.
Sersjant Bayona gjennemsøkte området, og tok til fange en mistenkt.
Den andre, er hans sønn, herfra byen.
Hr. kommandør, min far er en ærlig hederlig mann.
La meg bedømme det. Ta hatten av i min nærhet.
Vi fant dette våpenet på ham. Det har vært avfyrt.
Min far jaktet kaniner, hr. kommandør.
Ennå en gang, hold munn.
"Ingen Gud, intet land, ingen Herre"?
- Hva sier du til det? - Det er propaganda,hr. kommandør.
Det er ikke propaganda, sir.
Det er bare en gammel årbok, hr. kommandør.
Vi er bare bønder.
Fortsett.
Jeg gikk i skogen, for å jakte kaniner, hr. kommandør.
Til mine døtre. De er syke.
Kaniner?
Hr. kommandør, hvis min far sier det, er det sant.
La ham være!
Du drepte ham! Du drepte ham!
Morder! Dumme svin!
Kanskje du kan lære å gjennomsøke de idiotene ordentlig...
før du forstyrrer meg igjen en annen gang.
Javel, hr. kommandør.
Mor. Mor, våkn opp!
Mor, der er noe her i rommet.
Hei.
Har du fulgt etter meg hit?
Er du en Fe?
Se her!
Dette er en Fe.
Vil du ha meg til å føIge med deg?
Utenfor? Hvorhen?
Hallo?
Ekko.
Hallo?
Det er deg.
Du har vendt tilbake.
Vær ikke redd, jeg ber deg.
Se her, se her.
Mitt navn er Ofelia. Hvem er du?
Meg?
Jeg har hatt så mange navn...
Gamle navn, som kun vinden og trærne kan uttale.
Jeg er fjellet... skogen... og jorden.
Jeg er...
Jeg er en skoggud.
Deres ydmyke tjener, deres høyhet.
- Nei, jeg er... - Du er prinsesse Moanna...
datter av kongen av underverdenen.
Min far var skredder.
Du er ikke født av mennesker.
Det var månen som fødte deg.
Se på din venstre skulder...
og du vil se et merke, som bekrefter det.
Din riktige far, fikk oss til at åpne portaler over alt i verden...
så du kunne vende tilbake.
Dette er...
Dette er en av dem.
Men vi må sikre oss at ditt innerste vesen er uberørt...
at du ikke er blitt dødelig.
Du må fullføre tre prøver, før månen er full.
Dette er "Korsveienes Bok".
Åpen den, når du er alene...
og den vil vise deg, din fremtid...
vise deg, hva som må gjøres.
Men den er jo blank?
Mercedes, klargjør de her kaninene til kveldsmaten, i aften.
De er for unge.
- De kan vel brukes til en gryterett? - Javel, sir.
Denne kaffen var brent. Smak på den selv.
Du bør holde øye med den.
Som De ønsker, sir.
Tilbered de her.
- Han likte ikke kaffen. - Han er bare kjepphøy.
Alt for kjepphøy!
Vi får bruk for mere kjøtt, og en høne mer.
- Hvor skal vi få det fra? - Doktorens kone og majorens kone.
De eter som svin.
- Og de holder aldri kjeft. - Ikke under vann engang.
Jeg er straks tilbake, Mercedes.
Ofelia.
Din far holder middagsselskap i aften.
Se hva jeg har laget til deg.
Liker du den?
Jeg ville ha gitt hva som helst for en sånn kjole,da jeg var på din alder.
Og se på skoene også!
- Liker du dem? - Ja, de er meget pene.
Gå du nå ut og ta ditt bad.
Ofelia?
Skynd deg litt. Jeg vil se deg iført kjolen.
Jeg ønsker du skal se pen ut for kommandøren.
Du vil ligne en prinsesse.
En?
Sørg for hønsene blir ordnet skikkelig.
Og glem ikke bønnene.
- Du ser vidunderlig ut,min pike,pen. - Hvilken yndig kjole!
Tilbake til arbeidet, ikke sløs mere tid.
Vil du ha litt melk, min skatt?
Pass nå på du ikke blir skitten. Det ville være synd,når du er så pen.
Mercedes. Tror du på Feer?
Nei.
Men da jeg var en liten pike, gjorde jeg.
Dengang trodde jeg på en masse ting, jeg ikke lengere tror på.
I aftes besøkte en Fe meg.
Virkelig?
Og den var ikke alene, der var mange av dem...
- ... der var også en skoggud. - En skoggud?
Han var meget gammel, meget høy og luktet som jorden.
Min mor advarte meg om at være meget varsom mot skogguder.
Mercedes!
FøIg med.
Hr. kommandør, det hele er her.
Mel... salt... olje... medisin... oliven... bacon...
Det her er riktig god tobakk.
Og her er rasjonerings kortene.
- Du må sjekke at alt er her. - Meget godt, sir.
Mercedes.
- Nøllelen. - Javel, sir.
- Er dette den eneste kopien? - Der finnes kun den, ja.
Fra nå av, beholder jeg den på meg.
Kommandør!
Kanskje er det ingenting, hr. kommandør.
Det er dem.
"Engang for lenge siden, da skogene var unge...
var de hjemme for en masse magiske og vidunderlige vesner. "
"De beskyttet hverandre...
og sov i skyggen av et enormt fikentre...
som vokste på en bakke, nær møllen. "
"Men nå, holder treet på å dø. "
"Grenene er tørre, stammen gammel og forvridd. "
"En avskyelig tusse har bosatt seg i røttene der...
og vil ikke la treet blomstre. "
"Du må putte de 3 magiske steinene i tussens munn...
og hente den gyldne nøkkelen i dens mage. "
"Først da, vil fikentreet blomstre igjen. "
De har vært her, for mindre enn 20 minutter siden.
De er dratt av sted i full fart.
Et dusin menn, i allefall.
Antibiotika.
Hold kjæft, de har glemt dette lotteri loddet.
De er her ennå!
De bastardene er her ennå...
og de holder øye med oss.
Hei!
Dere har glemt denne her!
Og deres lodd!
Hvorfor kommer dere ikke og henter det?
Hvem vet? Kanskje er det deres heldige dag!
Heisan. Jeg er prinsesse Moanna...
og jeg er ikke redd for deg.
Skammer du deg ikke over å bo her nede...
og spise alle disse krypene...
og bare bli fetere og fetere, mens treet dør?
Har du sjekket hennes værelse? Og i spisestuen?
Ja, frue.
Har du sjekket hagen?
- Og boksen? - Ja, frue.
Hvor er jenten?
Det er denne veien.
La meg presentere min kone, Carmen.
- Henrivende. - En fornøyelse å møte Dem.
Fra nå av, et rasjoneringskort pr. familie.
Se på dem engang.
- Et? - Kun et.
Jeg er ikke sikker på det er nok, hr. kommandør.
Hvis folk sparer litt, burde det være rikelig.
Vi kan ikke tillate at noen sender mat til fienden i fjellene.
De taper land, og en av dem er såret.
Unnskyld meg, hr. kommandør, hvordan kan du være så sikker på det?
Vi fikk dem nesten. Vi fant dette.
Antibiotika.
Gud har allerede frelst deres sjeler.
Hva der skjer med deres kropper, er ham likegyldig.
Vi vil hjelpe, hvor vi kan, hr. kommandør.
Vi vet De ikke er her av eget valg.
Der tar De feil.
Jeg har valgt å være her, da jeg ønsker min sønn født i et nytt, rent Spania.
Fordi de folkene, lever i den usanne tro...
at vi alle er likemenn.
Men der er en stor forskjell...
krigen er over, og vi vant.
Og hvis det er nødvendig å drepe hver og en av disse skadedyrene,for å få ro...
så dreper vi dem alle, sånn er tilstanden.
Vi er her alle, av eget valg.
For, eget valg!
Sett kaffen over. Jeg henter mer brensel.
Vi skal nok ta oss av det.
Ofelia?
Hvordan mødte du og kommandøren hverandre?
Ofelias far, pleiede å lage kommandørens uniformer.
Åh, jeg forstår...
Etter han døde, begynte jeg å arbeide i butikken.
For litt over et år siden...
møtte kommandøren og jeg, hverandre igjen.
Besynderlig, ikke sant!
Jeg mener, å finne hverandre igen?
jo, meget meget besynderlig.
Dere må unnskylde min kone. Hun er ikke vant til verden.
Hun tror disse tåpelige historiene er interessante for andre.
Vi forstår, hr. kommandør.
Unnskyld meg frue, Ofelia er her.
Unnskyld meg.
Har jeg fortalt Dem jeg var bekjent av Deres far, hr. kommandør?
Nei. Det ante jeg ikke.
I Marokko.
Jeg kjente ham kun kort tid, men han var en stor inspirasjon. En stor soldat.
Mennene i hans avdeling sag, at da General Vidal døde på slagmarken...
ødela han sitt ur imot en stein...
sånn at hans sønn ville vite,det presise tidspunktet for hans død.
Så at han ville vite, hvordan en modig mann dør.
Tull. Han eiede ikke et ur.
Det du har gjort, plager meg.
Etter du har vært på badet, går du i seng, uten kveldsmat.
Hørte du etter?
Noen ganger tror jeg aldri du vil lære å oppføre deg ordentlig.
Du har skuffet meg, Ofelia.
Og også din far.
Mener du kommandøren?
Ham mer enn meg.
Jeg har nøkkelen.
Før meg til labyrinten.
Hallo.
Jeg har skaffet nøkkelen.
Det er meg, og jenten er deg.
Og babyen?
Når... du har skaffet nøkkelen.
Det gleder meg.
Hun trodde på deg, helt fra begynnelsen.
Hun er meget glad for det lykktes deg.
Behold nøkkelen.
Du vil få bruk for den meget snart.
Foruden dette... et stykke kridt.
Det venter stadig to prøver...
og månen er nesten full.
Vær tåImodig.
Vi vil snart gå gjennom de 7 hager ved Deres slott.
Hvordan vet jeg det du sier, er sant?
Hvorfor skulle en stakkars lille skoggud som jeg, lyve for deg?
Fortsett.
Ha Deres kort klar til inspeksjon.
La oss komme i gang. Deres navn?
Fornavn og etternavn.
Narciso Pena Soriano, til Deres tjeneste.
Dette er vårt daglige brød i Francos Spania...
forsvarligt oppbevart i denne møllen! De Røde lyger...
fordi, i et forenet Spania...
finnes det ikke et hjem, uten ild og brød.
Kom nå, vis meg hva som skjer nå?
Vis meg det.
Ofelia, hjelp meg...!
Kommandør! Kommandør!
Skynd Dem å komme!
...fordi, i et forenet Spania...
finnes det ikke et hjem, uten ild og brød.
Dette er vårt daglige brød i Francos Spania...
Deres kone behøver uforstyrret hvile.
Og hun behøver å være bedøvet mesteparten av tiden.
Piken bør sove et annet sted.
Jeg blir her, til fødselen er overstått.
Gjør henne frisk.
Jeg er likeglad med hva det koster, eller hva De har bruk for.
Gjør henne frisk.
Bare rolig.
Din mor skal nok snart bli frisk, bare vent og se.
Det er komplisert å få en baby.
Da vil jeg aldri ha noen.
Du hjelper mennene i skogen, ikke sant?
Har du sagt det til noen?
Nei, det har jeg ikke.
Jeg vil ikke at det skjer deg noe vondt.
I lige måde.
Kjenner du en vuggevise?
Kun en...
men jeg husker ikke ordene.
Det er alt for meget. Jeg vil fremdeles gjerne høre den.
Vær ikke redd. Det er bare meg.
- Er du klar? - Ja.
Så la oss komme av sted.
Dette er galskap.
Når den mannrn finner ut av det her, slår han oss ihjel.
- Har du tenkt på det? - Frykter du ham virkelig så meget Dr.?
Det er ikke frykt...
i hvertfall ikke for meg selv.
Pedro!
Pedro, min bror!
Du fullførte ikke prøven.
Nei, min mor er syk.
Det er ingen unnskyldning.
Hør her... dette er en alrune rot.
En plante, som drømte om å være et menneske.
Legg den under din mors seng...
i en skåI med frisk melk.
Hver morgen, skal du gi den to dråper blod.
Nå, har vi ikke mer tid å sløse vekk.
Fullmånen vil snart komme.
Ta mine hjelpere, til å vise deg vei.
Dit hvord du skal, er meget farlig, så pass på.
Det som hviler der...
er ikke menneskelig.
Du vil se et overdådig festmåItid...
men spis eller drikk ingenting av det.
Absolutt ingenting!
Ditt liv avhenger av det.
Jeg har tatt noe vin, tobakk og ost med.
Et brev til Trigo og Piloto.
La oss se hvordan det går med benet, Frenchie.
Hva tror du selv, doktor? Det er helvetes vondt.
La oss se på det.
...Nord Amerikanske...
Engelske og Kanadiske tropper...
er blitt landsatt på en mindre strand i det nordlige F-f-f-f...
"Frankrike", din idiot.
Mere enn 150,000 soldater gir oss håp...
under ledelse av General Dwight D. Eisenhower...
Er det meget stygt, doktor?
Hør, Frenchie.
Jeg kan på ingen måte redde det.
Jeg prøver å gjøre det så hurtig som muligt.
Vent et øyeblikk, doktor, bare et lite øyeblikk.
"Bruk krittet til å tegne en dør, hvor som helst i ditt værelse. "
"Når døren først er åpnet, skal timeglasset startes. "
"La Feene guide deg. "
"Ikke drikk eller spis noe, under ditt opphold...
og vær tilbake før det siste sandkorn i glasset faller ned. "
Nei...
Denne her.
Nei! Nei!
Vi vil snart motta forsterkninger fra Jaca.
15 menn eller mer. Deretter vil vi angripe Vidal.
Og hva så?
Dreper Dere ham, sender De bare en annen, akkurat som ham. En annen...
Dere har det håpløst, ingen våpen, ikke noe sikkert tilfluktssted...
Dere mangler mat og medisin. Du må ta deg av Mercedes.
Hvis du virkelig elsker henne, ville du ta henne med over grensen.
Jeg blir her doktor. Jeg har ikke noe annet valg.
Du må dra av sted.
Her er nøkkelen, men du kan ikke dra ned der nå.
Det er akkurat hva han forventer.
Overlat det til meg.
Jeg er en kujon.
Nei. Det er du ikke.
Jo, jeg er.
En kujon... fordi jeg bor i leiren hos det svinet...
tar meg av hans skittentøy, rer opp hans seng, sørger for hans mat.
Hva hvis doktoren har rett? At vi ikke kan vinne?
Om ikke annet, gjør vi tilværelsen hardere for det svinet.
Kommandør Vidal...
Hennes temperatur har falt. Jeg vet ikke hvordan, men det er den.
Men hun har fremdeles feber?
Ja, men det er et godt tegn. Hennes kropp reagerte.
Hør på meg.
Hvis du skal velge, så redd barnet.
Den gutten vil bære mitt, og min fars navn.
Redd ham.
Bror...
Lillebror...
Hvis du kan høre meg...
verden herute er ikke så god.
Snart må du ut her.
Du har gjort mor veldig syk.
Jeg vil bare be deg om en tjeneste, når du kommer...
bare én...
Ikke gjør henne noe.
Gled deg til du ser henne, hun er meget pen...
selv om hun noen ganger er meget søgelig, i flere dager.
Men vent til du ser henne smile...
du vil elske henne.
Hvis du gjør som jeg ber deg...
vil jeg gi deg et løfte...
Jeg vil ta deg med til mitt kongerike,og gjøre deg til en prins.
Det lover jeg, du blir en prins.
Jeg brukte fløyten, men de ville ikke flytte seg.
Jeg forsøkte å stoppe, men det var for sent.
Fyrbøteren og jeg sprang ut i sidse øyeblikk...
men se det rotet de har laget.
Hva har de stjålet fra godsvognene?
De har ikke åpnet en eneste.
Hva fanden snakker du om?
Hele denne rotebutikken... De har ikke åpnet noen vogner.
- Har de tatt noe. - Ingenting? Er du sikker?
Kun Gud vet hva de ville, utover å sløse vår tid.
De kom ut av ingenting, hr. kommandør.
De har granater! De har løpt opp i fjellene.
Hr. kommandør, vi har omringet en liten gruppe, som ble etterlatt.
De har søkt tilflukt i fjellene.
Fortsett bare, Serrano, vær ikke redd. Dette er den eneste verdige måten åt dø.
Serrano!
La meg se.
Kan du snakke?
Satans!
De er ubrukelige! De kan ikke snakke.
Hr. kommandør! Her er en som fremdeles er i live!
Skutt i beinet.
- Hva er skjedd? - De har fanget en.
De har tatt en i live. De tar ham over til lageret.
Mercedes!
Pedro... Pedro...
Mercedes?
- Jeg skal inn på lageret. - Ikke akkurat nå.
Flytt deg!
Det er rigelig, kjære.
Skal jeg bringe den opp?
Her. Der er en halv dose.
Jeg tror ikke jeg behøver den.
Jeg har det bedre, meget bedre.
Jeg forstår det ikke. Men det gleder meg.
Mor...
Helvete, så god denne sigaren er!
Ekte tobakk. Vanskelig å få tak i.
D- d-dra til helvete.
For helvete, Garces. Endelig fanger vi en, og så er det en som stammer.
Det kommer til at ta hele natten.
Så lenge han bare snakker.
Garces har rett.
Det er bedre for deg, hvis du forteller oss noe.
Og for at sikre meg det skjer, har jeg medbrakt litt verktøy.
Bare noen ting du vil lære å kjenne, hele veien.
Til at starte med, vil jeg ikke kunne stole på deg...
men etter å ha brukt denne her, vil du være mer troværdig.
Når vi når til disse her...
vil vi ha utviklet... Hvordan skal jeg si det..?
Et tettere bånd, litt etter brødre.
Men det finner du ut av.
Og når vi kommer til denne her...
vil jeg tro hvert et ord du forteller meg.
Vi kan lage en avtale.
Hvis du kan telle til tre, uten å s-s-stamme...
kan du slippe fri nå.
Se ikke på ham, se på meg.
Der er ingen her, som er over meg.
- Garces! - Javel, hr. kommandør?
Hvis jeg sier at dette rævhullet kan gå, vil noen her, så motsette seg det?
Nei, hr. kommandør. Han kan gå hvis han vil.
Der ser du. Tell til tre.
- En. - Flott.
To.
En til og du er fri.
Det var synd.
Din mor har det meget bedre, deres høyhet.
Du må være lettet?
Ja, veldig, tusen takk.
Men tingene er ikke gått så godt.
Ikke?
- Der skjedde et uhell. - Et uhell?
Ja.
- Du brøt reglene! - Det var kun to druer!
Jeg trodde ikke noen ville legge merke til det.
- Vi har begått en feil! - En feil?
Du feilet. Du kan aldri vende tilbake.
- Det var et uhell! - Du kan ikke vende tilbake.
Månen vil være full om tre dager.
Din ånd skal forevig bli blandt menneskene.
Du vil bli gammel som dem, du vil dø som dem...
og alle minner om deg, vil med tiden forsvinne.
Og vi vil forsvinne, sammen med dem.
Du vil aldri se oss igjen!
Goddag doktor. Jeg beklager å måtte vekke dem så tidlig...
men jeg tror vi behøver deres hjelp.
Du godeste, hva har du gjort med ham?
Ikke mye.
Men det blir bedre og bedre.
Jeg liker å ha deg nær, doktor. Det har sine fordeler.
Serrano, bliv her.
Jeg talte...
Ikke for meget...
- M-m-men jeg snakket. - Det gjør meg ondt.
Det gjør meg meget ondt.
Drep meg. Jeg ber deg, slå meg ihjel.
Det var som faen.
Det tar smerten.
Det er nesten overstått.
Hold øje med Dr. Ferreiro...
- Jeg blir her. - Javel, hr. kommandør.
Du beveger deg ikke lengre.
Er du syk?
Hva gjør du der nede?
- Tilkall ham! - Hvem?
Hvem tror du, fjols? Ferreiro!
Hva i helvete er det her?
Nei! Nei, nei!
La henne være. Jeg ber deg, la henne være!
Se på den her! Se hva hun gjemmer under din seng!
Hva tror du det er?
Ofelia, hva gjør denne her under sengen?
Det er en magisk rot, jeg fikk den av skogguden.
Det er alt sammen på grund av det søppelet du lar henne lese.
Se hva du har gjort!
La oss være alene. Jeg snakker med henne, elskede.
Fint. Som du ønsker.
Han sa du ville få det bedre. Og det gjorde du.
Ofelia, du blir nødt til å lytte til din far.
Det her må slutte.
Nei. Jeg vil vekk herfra!
Jeg ber deg, få meg vekk herfra! Bare la oss komme vekk!
Så lett er det ikke.
Du blir eldre...
og snart vil du innse at livet ikke er som i dine eventyr.
Verden er et grusomt sted.
Det vil du oppdage, og det vil pine deg.
- Nei! Nei! - Ofelia!
Magi finnes ikke. Hverken for deg, eller noen annen.
Mor! Hjelp!
Hjelp!
Hvorfor har du gjort dette?
Det var det eneste jeg kunne gjøre.
Nei. Du kunne ha gjort som jeg sa.
Det kunne jeg, men det gjorde jeg ikke.
Det ville have vært det lureste. Og det vet du godt.
Jeg forstår det ikke. Hvorfor adlød du meg ikke?
Å adlyde sånn uten videre, uten å stille spørsmåI ved noe...
er noe kun folk som Dem kan gjøre, hr. kommandør.
Kommandør!
Garces! Tilkall feltlegen.
- Bring ham opp med det samme! - Javel, hr. kommandør.
Deres kone er død.
Fordi Herrens veier er uransakelige.
Fordi essensen av hans tilgivelse...
ligger i hans ord, og hans mystikk.
Fordi at selvom Gud sender oss tegn og beskjeder...
er det vår oppgave å løse dem.
Fordi når vi åpner våres armer...
tar jorden bare et tomt og følelsesløs skall, til seg.
Fjernt herfra i dette øyeblikk, flyter sjelen i evig skjønnhet.
For det er i smerten, vi finner meningen med livet.
Foruten den skjønnhet og uskyldighet vi mister når vi fødes.
Fordi Gud, i sin uendelige visdom, legger løsningene like foran oss.
Og fordi det er kun i hans fysiske fravær...
at stedet han er, er i våre sjeler.
Du kjente Dr. Ferreiro ganske godt, ikke sant, Mercedes?
Vi alle kjente ham, sir. Alle som bor her.
Stammeren fortalte om en spion. Her... i møllen.
Kan du forstille deg det? Like for nesen på meg.
Mercedes, jeg ber deg.
Hva tenker du om meg?
Du må tro jeg er et uhyre.
Det er ligegyldigt hva en som jeg tenker, sir.
Gå bort på lageret og hent meg noe likør, takk.
Javel, sir. Godnatt, sir.
Mercedes, glemmer du ikke noe?
Sir?
Nøkkelen.
Dette er jo den eneste kopi, ikke sant?
Jo, sir.
Der er en underlig detalj som irriterer meg.
Kanskje er det ikke så viktig, men...
den dagen de brøt seg inn på lageret...
med alle de granatene, og sprengstoffet...
ble selve låsen ikke åpnet med vold.
Som jeg sa, er det sikkert ikke så viktig.
Pass nå godt på.
Godnatt, sir.
Ofelia, Ofelia!
Ofelia, jeg drar av sted i natt.
- Hvor til? - Det kan jeg ikke si...
- Ta meg med deg. - Nei, nei. Det kan jeg ikke.
Det kan jeg ikke, mitt barn. Men jeg kommer tilbake etter deg, det lover jeg.
Ta meg med deg!
Jeg hørte noe.
Det var ingenting, bare rolig.
Mercedes.
Ofelia.
Hvor lang tid har du visst det?
Hvor lenge har du ledd bak min rygg?
Din dumme sau!
Hold øye med henne!
Og hvis noen forsøker å trenge inn her...
slår du henne ihjel, først.
Tørket kjøtt.
Tobakk.
Hadde du bedt meg om dette, hadde du fått det, Mercedes.
Jeg vil ha navnene på de som skrev disse brevene.
Og jeg vil ha dem på mitt skrivebord, i morgen!
Javel, hr. kommandør.
De kan gå, Garces.
Er De sikker, hr. kommandør?
For Guds skyld, hun er bare en kvinne. Hva skulle hun kunne gjøre?
Sånn har du alltid tenkt.
Det var derfor jeg kunne slippe av gårde med det.
- Jeg var usynlig for deg. - Det må jeg si...
Du har funnet min svakhet: Stolthet.
Men det er dine svakheter som har interesse for oss.
Det er simpelt og liketil.. du vil fortelle...
og jeg må sikre meg...
at alt du forteller er sant.
Vi har et par småting her, utelukkende til det formålet.
Intet innviklet.
Det er noe vi lærer, i vår jobb.
For det første...
Jeg er ikke en gammel svak mann! Jeg er ikke en såret krigsfange!
Ditt dumme svin! Du våget å røre den lille piken!
Du vil ikke være det første svin jeg spretter opp!
Se! Han lot henne gå.
Hva var det du sa?
Fang henne! Kom igjen! Bring henne til meg!
Bring henne til meg, for helvete!
Stig opp!
Det er bedre for deg, hvis du føIger med, uten kamp.
Kommandøren sa, at hvis du oppførte deg pent...
Vær nå ikke dum, kjære.
Hvis noen skal ta ditt liv...
ser jeg heller at det blir meg.
Jeg har besluttet å gi deg en siste sjangse.
Lover du at gjøre som jeg sier?
Vil du gjøre hva enn jeg ber deg om, uten å stille spørsmåI?
Dette er din siste sjangse.
Så hør nå godt etter.
Hent din bror...
og bring ham til labyrinten, så fort du kan, deres høyhet.
Min bror?
Vi behøver ham.
- Men... - Ikke flere spørsmåI.
Døren er låst.
I så fall, så skap din egen dør.
Unnskyld meg, hr. kommandør...
De må komme med fort.
- Hva nå? - Serrano er tilbake. Han er såret.
Såret?
Hvor er Garces?
- Hvor mange var de? - Jeg er ikke sikker,hr. kommandør.
Minst 15 mann, sir.
Resten av våres menn overlevede ikke. Vår utkikkspost svarer ikke.
- Hvor mange folk har vi tilbake? - Tyve, kanskje mindre, sir.
Vi drar av sted, sammen.
Vær ikke redd.
Det skjer intet med deg.
Sett dem til å vokte langs tregrensen.
Hvis flere vender tilbake, vil jeg vite det omgående.
Be om forsterkninger over radioen, straks.
Javel, hr. kommandør.
La ham være!
Ofelia!
Skynd dem, deres majestet...
gi ham til meg.
Fullmånen står høyt på himmlen...
vi kan nå åpne portalen.
Hvorfor har du en kniv i hånden?
Portalen vil kun åpne seg, hvis vi ofrer blodet fra en uskyldig.
Bare en dråpe blod. Et lite stikk, så er det hele over.
Det er den siste prøven.
Skynd deg.
Du lovet å adlyde meg!
- Gi meg gutten! - Nei!
Min bror blir hos meg.
Vil du oppgi dine hellige rettigheter for denne ungne du knapt kjenner?
Ja, jeg vil.
Vil du gi avkall på din trone for ham?
Ham som har kostet deg så mye sorg, og ydmykelse?
Ja, jeg vil.
Som du ønsker, deres høyhet.
Nei!
Min sønn.
Fortell min sønn...
Fortell ham hva tid hans far døde.
- Fortell ham at jeg... - Nei.
Han ønsker ikke å kjenne ditt navn.
Reis deg, min datter.
Kom.
Far.
Du har utgydt ditt eget blod, frem for blodet fra en uskyldig.
Det var den siste utfordring, og den viktigste.
Og du gjorde et godt valg, deres høyhet.
Kom her opp til meg...
og sitt ved din fars side.
Han har ventet på deg i evigheter.
Og det sies at prinsessen vendte tilbake til sin fars rike.
At hun regjerte der, med rettferdighet og mildt hjerte, i mange hundrede år.
At hun var elsket av sitt folk.
Og at hun hadde etterlatt seg små spor, fra sin tid på jorden...
kun synlig for dem, som vet hvor de skal lete.
Resynck: Xenzai[NEF] Oversat af: Xenzai[NEF]
Resynck & Oversettelse: *** Xenzai[NEF] ***